Barkóczi Sándor:

A bűntől szabadon
	
  Sok csodálatos tanítás hangzik el Isten népe között, de tudjátok, csak akkor lesz áldás a számunkra, ha átformálja az életünket! Isten Igéjének az a célja, hogy megváltoztasson bennünket. Isten nagy dolgokat tud cselekedni az Ő Igéje által. Isten tud szabadítani, felvilágosítani és gyógyítani! 
  Lengyelországban történt két hete. Panamából volt ott egy testvér feleségével, és 6 éves kislányával. Hallgatta az Igét, és éppen arról beszéltem, milyen hatalmas Istennek Igéje. Hogy az Ő Igéje által Isten tud szabadítani, változtatni, gyógyítani!  Ez a testvér annyira figyelt, és odahajolt a szíve Isten Igéjére, hogy szinte elragadta őt. Elfeledkezett mindenről, és annyira belefeledkezett az Igébe, hogy mikor „Ámen”-t mondtam, kezdődött az ebéd, elfeledkezett arról, hogy van neki egy beteg kislánya. Fehérjeallergiája volt a kicsinek, nem ehetett semmit, amiben fehérje van, mert kiütések jelentek meg rajta, légcsöve megduzzadt, és fulladásveszély állt fenn, ha nem kapott ellenszérumot. Ez a testvér mindig őrizte gyermekét, figyelte, mit eszik és hogyan. Nélküle nem ehetett a kislány semmit. Most pedig a saját ételét már félig megette, amikor megdöbbent: - Hol van az én kislányom? Mindjárt fölkelt, szaladt, hogy megkeresse. A kislány a többi gyerek között ült, és jót falatozott olyan ételből, amit nem lett volna szabad ennie. Fele tányérral már megette. A testvér ledöbbent. Belső harc indult a szívében. – Uram, most a te Igéd hatalmas megtartani a gyermeket, vagy mit tegyek? Kikapjam a tányért a kezéből és rohanjak vele orvoshoz? Mit tegyek? – Isten jelenléte átjárta szívét. – Nem, most rábízom kislányomat az Úrra! – Ott állt, és nézte, ahogy a kislány megette az ételt. – Uram, én hiszek a te beszéded hatalmának! Ma megérintetted az én szívemet, tudom, hogy van hatalmad megtartani az én kislányomat! – Egész nap figyelte a kislányt, semmi kiütés, semmi dagadás. Éjszaka is többször felkelt, hogy megnézze, nincsenek-e rajta kiütések. Másnap bizonyságot tett a testvérek előtt, hogy Isten Igéjének hatalma van! Olyan jó volt hallani! Nem csak hallgatta az Igét, hanem életévé vált Isten szava. Az én beszédem szellem és élet! – mondta az Úr Jézus. A tudás önmagában nem sokat ér, csak ha a hallott Ige megváltoztat bennünket! Ha Krisztus beszéde gazdagon lakozik bennünk, akkor gondolkodásunkat, érzelmeinket átváltoztatja, új emberré tesz. 
  Az Isten Igéjének az a célja, hogy a bennünk lévő kettősséget megszüntesse. Milyen szomorú, ha a gyülekezetben szellemiek vagyunk, szépen énekelünk, de aztán itt hagyjuk a kereszténységünket, és otthon test szerint gondolkodunk! Nekünk be kell telni Krisztus beszédével, hogy gazdagon lakozzon bennünk, és az élet minden dolgaiban, amikor döntést kell hoznom, átgondoljam, hogy az Úr Jézus hogyan döntene. Hogy cselekedne, hogyan viselkedne, mit tenne Ő? Mert ha saját eszem szerint döntök, akkor ott vagyok, ahol voltam. Sokszor megteszek egy lépést, aztán már látom, hogy nem jó felé megyek. Ezért kell betöltekeznünk Szent Lélekkel/Szellemmel, hogy eszünkbe jutassa időben Krisztus szavait. Ha meghasonlás van szívünkben, egy belső harc a test és a lélek között, az nagyon fárasztó. Elveszi erőnket attól, hogy jót tegyünk. Ezért sokaknak fárasztó a hívő élet, mert kettős életet élnek. Az Úr azt akarja, hogy örömteli, győzelmes életet éljünk. Kérlek azért titeket atyámfiai az Istennek irgalmasságára, hogy szánjátok oda a ti testeteket élő, szent és Istennek kedves áldozatul, mint a ti okos tiszteleteteket! (Rm.12:1) Ne szabjátok magatokat e világhoz, hanem változzatok el a ti elmétekben! Akkor fogunk csak elváltozni Krisztus gondolkozására, ha valóban odaszánjuk a mi testünket, kívánságait, vágyait, jogait. Amikor ráütünk az asztalra: - De nekem ehhez jogom van! – akkor azt mondja Isten Szelleme: - Szánd oda Krisztus oltárára! Minden jogodat! De hogyan, ha nem ismered Isten beszédét? Be kell telni Krisztus drága beszédével! Ha nem ismered Krisztus kijelentéseit, akkor nem tudsz átváltozni Krisztus gondolkodására! Ezért fontos visszatérnünk az evangéliumokhoz! Az alapvető jézusi tanításokhoz. Mert ha ezeket nem ismerjük, akkor úgy viselkedünk, ahogy mások, és eltévedhetünk.
  Annakokáért ha feltámadtatok a Krisztussal, az odafelvalókat keressétek, ahol a Krisztus van, az Istennek jobbján ülvén. Kol. 3.1  Az odafent valókkal törődjetek, nem a földiekkel! Mert meghaltatok, és a ti éltetek el van rejtve együtt a Krisztussal az Istenben. Mikor a Krisztus, a mi életünk, megjelen, akkor majd ti is Ő vele együtt, megjelentek dicsőségben. Öldököljétek meg azért a ti földi tagjaitokat, paráznaságot, tisztátalanságot, bujaságot, gonosz kívánságot és a fösvénységet, ami bálványimádás; Melyek miatt jő az Isten haragja az engedetlenség fiaira. Melyekben ti is jártatok régen, mikor éltetek azokban. Most pedig vessétek el magatoktól ti is mindazokat; haragot, fölgerjedést, gonoszságot és szátokból a káromkodást és gyalázatos beszédet. Ne hazudjatok egymás ellen, mivelhogy levetkeztétek amaz ó embert, az ő cselekedeteivel együtt. És felöltöztétek amaz új embert, melynek újulása van Annak ábrázatja szerint való ismeretre, aki teremtette azt. Kol. 3.2-10.
  Az óembert le kell vetni, el kell temetni, mert az hordozza magával a bűnöket, minden gonoszságot. Meg kell vallanunk a bűnöket, nem takargatni! A bűnnek az eredete a testben van. Először a gondolatokban jelenik meg, aztán csak egy lépés, hogy azokat megvalósítsuk. Minden bűn a szívben gyökerezik, ezért nem elég csak felülről lecsipkedni, hogy mások ne lássák, mi van bennem, miről is gondolkodom. 
  Nem győztem munkálni a kertemet, és nagyobb lett benne a gaz, mint amit ültettem. Olyan szép volt benne a gaz, mintha valaki csak azt öntözte volna. Már szégyelltem a szomszédok előtt. Fogtam a kaszát, és szépen lekaszáltam. Olyan szép rendes lett a telkem, hogy azt gondoltam, most már minden rendben. De Isten küldött egy jó esőt, és abból a gyökérből, ahol csak egy szál volt, ott négyfele nőtt ki a gaz! Olyan sűrű lett, hogy végül letérdeltem, és térden állva jártam a kertemet és szaggattam tövestől ki! Nagyon meg kellett alázkodnom, és mindegyik gyökeret kitépnem.
  Erről van szó a szellemi életben is! Ti nem látjátok, mi van a gondolatokban. Mélyen vannak begyökerezve a vágyak, bűnök. Onnan kell kitépni, a  gondolatokból! Nincs olyan, hogy egy ember olyan aranyos, és nincsenek benne bűnök! Tudjátok, hogy néz ki egy ember élete Krisztus nélkül? Tele van kővel. Látjátok, ez az üveg is tele van kővel. Mindegyik kőnek neve van. Egy nagyobb, másik kisebb – látszólag. Egyik könnyebb, másik súlyosabb. Ezek terhelik a lelkiismeretedet. Meg kell szabadulni ezektől, egészen vérig! Meg kell utálni egészen! Nem elég csak úgy, hogy ne lássák, ne tudják. Egészen vérig! A vérben vannak a gének, és a gyerekek a vérben öröklik ezeket a hajlamokat. Tudjátok, mi idegesít legjobban a gyerekeimben? Mikor látom az én régi bűnömet bennük. Amikor megemlítik: - Apám, te is ebben éltél. – És hogy ne örököljék a hajlamot, egész vérig ellene kell állni a bűnnek! Meg kell gyűlölni!
  A Barkóczi nagypapa nagyon szerette a pipát, egyszerűen imádta. Nem volt hívő ember. Nagymama már járt imaházba, és mondta neki: - Papa, meg kellene térned, nem lesz ennek jó vége! – Jól van, menj csak, imádkozzál értem is, rám fér. Egyszer papa szúrást érzett a mellkasában. Elment az orvoshoz. Vitt kacsát, tyúkot a doktor úrnak, hogy nagyon rosszat azért ne mondjon neki. A doktor megvizsgálta. – Papa, ha nem hagyja el a pipát, maga nagyon hamar meg fog halni! – Igazán, doktor úr? – Így, ahogy mondom. Nagyon gyorsan meg fog halni! Nagyon rossz állapotban van. – Hazajött a papám ( nagyapa ): - Mama, meg akarok térni! – Összepakolta az összes pipát, a dohányt, jó nagy csomag lett belőle. Soha többé vissza nem tért hozzá, meggyűlölte a bagót egészen véréig. Nagyon érdekes dolog, de az én édesapámat soha nem láttam, hogy kísértésbe esett volna a cigarettával. És a leszármazottak sem. Mert ellene állt a bűnnek, egészen vérig. Egyszer én megpróbáltam a tyúkólban, de onnan is kihajtottak a tyúkok, úgy kodácsoltak, hogy azt nem lehetett kibírni, és akkor abbahagytam a cigarettázást. Kipróbáltam, de nem volt rá hajlamom, és a gyerekeimnek se. De mondok egy másikat. A másik nagypapámnak volt boros pincéje. Nagyon szerette a szőlőt, a bort, és soha nem gyűlölte meg az alkohol démonát az életében. Nem tudom, hogy valaha is megtért volna. Tudjátok, mi történt? Az én édesanyám már idős korában elkezdett hajolni az alkohol felé. Az utolsó dolgai nagyon szomorúak voltak. Sokat harcoltam, küzdöttem édesanyámért. Isten megszabadította, hála legyen Nevének. És látjátok, nekem is ízleni kezdett a borocska. De mikor láttam, hogy édesanyám hova jutott, meggyűlöltem a bort. Mikor Isten elhívott 18 éve az Ő szolgálatába, akkor egész véremig ellene álltam: - Úr Jézus, nekem erre hajlamom van, örököltem, de én szeretnék hűséges szolgád lenni mindvégig. Uram, én most leteszem a kezedbe az alkoholt, és az úrvacsorán kívül soha egy kortyot a számhoz nem veszek! – Dicsőség Istennek, így lett! Jó ígéretet tenni az Úrnak. Tovább kell látnunk, a gyermekeinkért is felelősek vagyunk! Mit örökölnek majd a gyermekeim? Az Úr Jézus nevére kérlek, szánd oda a te testedet az Úr Jézusnak élő és szent áldozatul! Szánd oda! És ha egyszer leteszed – a bárányka nem futkározik az oltár körül, egy kicsit még etetem, nem! Amikor Ábrahám áldozatot készített, négyfelé vágta az áldozatot, és közötte átment! Hogy hiteles és igaz legyen, hogy ez az áldozat le van téve, és nem fogja itatni, etetni. Figyelj oda, milyen gondolatok, érzelmek jönnek föl benned, mert nem csak rólad van szó! Ha valóban be akarunk telni Isten drága Szellemével, akkor először ki kell üríteni a szívünket. A bűnöknek nevük van. Meg kell vallani! Ha megvalljuk bűneinket, hű és igaz, hogy megbocsátja azokat és megtisztít minket minden hamisságtól. Jak. 1:9. Úr Jézus, meg akarok szabadulni könnyelműségemtől! Ez még csak egy. Meg kell vallani lustaságodat, önszeretetedet, önsajnálatodat, a te gőgödet. Ha megvalljuk, Ő hű és igaz, hogy megbocsátja! Üres lett a kövekkel tele üveg. Ilyen legyen a te lelked is, tiszta, átlátszó! A tiszta szív őszinte! Ki tud bizonyságot tenni? Ha akarjátok tudni, mennyire vagyok szent, kérdezzétek meg a feleségemet! Ő tudja a legjobban, hogy mi van még bennem. Mikor eljöttem, mosolygott, és azt mondta: - Apuka, ma reggel éreztem, hogy valaki iránt keserű vagy. – Anyuka, igazad van. Ezt is letettem. Én már elfelejtettem volna, de ő figyelmeztetett: Ne menj el egy ilyen kis kaviccsal a szívedben! – Megköszöntem drága feleségemnek. Hogy jöttél el otthonról, áldottak vagy átkoztak? Mi van a szívedben? Nem mindegy! Sokan vannak, akik rácsukják szívükre a fedőt: - Mondhatsz már, amit akarsz… 
 Azt mondja az Ige, öltözzük föl az új embert. Melyikünk az, aki reggel, ha indulni akar, gyorsan a pizsama fölé veszi a ruháit? Inget, nyakkendőt, de a pizsama kilóg. Nevetséges lenne, és nem lenne rendes. Ha újat akarok felöltözni, akkor le kell vetnem azt az izzadtat, büdöset, megtisztulok, és azután felöltök egy újat, illatosat, tisztességre. Úgy öltözzünk fel, amit tisztelni lehet! Aranyos testvér, de azért szeret még néhány dolgot a múltból, kis borocskát… Aranyos testvér, de ha rájön az ötperc, akkor agresszív, üt-vág… Ott van még a pizsama, amit nem vetettél le! Le kell vetni! Sokan csak úgy felöltöznek keresztényekké. De ez nem dicsőíti Istent! Ez komédia! Akkor szerez életünk dicsőséget az Úrnak, ha egészen Istent követjük!
  Egy állatkertben abból van a kereset, ha sok szép állat van. A gyerekek főleg a majmokat szeretik nézni. Az történt, hogy elkezdtek pusztulni az állatok. Nagyon sajnálták, mert éppen jött a szezon, ez bevételt jelentett volna. Elpusztult a gorilla is, az állatkert kedvence. Nem tudtak másikat venni, azt találták ki, hogy vesznek fel egy embert, aki a bőrébe bújik, és úgy tesz, mint a majom. Az ember olyan jól betanulta a gorilla mozgását, hogy a gyerekek örültek, tapsoltak neki. Olyan lelkesen ugrált, hogy egyszer csak átesett az oroszlán ketrecébe. Itt már nincs mit tenni, elkezdett ordítani segítségért. Megszólalt az oroszlán: - Ne ordíts, nem zabállak meg! Elveszítjük a munkahelyet mind a ketten! 
  Így vannak sokszor az emberek, amikor beöltöznek kereszténnyé. Jól tudják már a szöveget, jól tudják csínálni, akkor ők már keresztények. Nem! Először le kell vetni a múltat, a bűnöket! Mindazt, ami nem Isten dicsőségére van, ami nevetségessé teszi! Hogy néznek ránk az emberek? Látják életünkben Jézus Krisztust? Vagy csak ilyen keresztény formát veszünk fel? 
  Néha úgy belelkesednek az emberek. Hallanak egy szép éneket, és ez hat rájuk. Egy gyülekezetben szolgáltam. Jött egy hölgy, akinek a viseletéből már lehetett látni, hogy nincs megtérve, az Úr Jézushoz semmi köze. Először csak nézte, hallgatta, mit csínálnak a keresztények, énekelnek, tapsolnak,  őneki is tetszett a ritmus, ő is tette. 
  Ha lenne itt egy vödör tiszta víz, és ebbe belemenne egy egér, csak átúszna, és utána kimenne. Van valaki, aki inna abból a vízből? Nem kívánatos az a keresztyén élet, ahol ott úsznak a felszínen a bűnök. De ha látják, hogy kapott egy pofont, és még a másik felét is odatartotta, és nem siránkozott maga felett, hanem gondolt arra az emberre is, aki ezt osztogatta, akkor ez jó példa. Kívánatossá teszi a keresztyénséget. 
  Volt egy testvér, aki kapott egy pofont. Odatartotta a másik arcát – mert meg van írva – kapott pofont oda is. Aztán csak betelt a mérték. – Az én Bibliámban az is meg van írva, hogy senkinek ne legyetek semmivel adósok! – gondoljátok, hogy végződött a dolog. Ez egy kettős keresztyénség. Ez nem növeli Isten dicsőségét.
  Tudnotok kell, hogy a bűnökhöz kötődnek a démonok. Nem úgy van, hogy akármikor kiteszed. Amikor a bűnöktől szabadulni akarsz, tudnod kell, hogy démoni erők tartoznak hozzá. Nem akkor szabadulsz meg tőlük, mikor akarsz! Ezért mondja az Úr Jézus: - Ma, ha az Ő szavát halljátok …, Ma, ha megszólít… Ma, ha rámutat a te bűnödre… akkor ma van az alkalmas idő, hogy te megtérj! Nem akkor térsz meg, amikor te akarod! Akkor, amikor Isten Szelleme érint téged, akkor megkapod a kegyelmet, hogy megvalljad a bűnödet, és megszabadulj, de nem csak a bűntől, annak a gyakorlatától, hanem a démoni erőtől, ami köt téged ahhoz a bűnhöz. 
  Egy hónapja voltam Szerbiában. Hoztak egy asszonyt, és mikor a közelembe értek vele, begörcsölt és sikított. Mondtam neki: - Drága lélek, kész vagy megvallani a te bűneidet? – És elkezdett ordítani: - Nem, nem, nem vallok én meg semmit! Ellenállt. – Én mondtam a testvéreknek: - Én nem tehetek semmit, ha ő nem kész megvallani az ő vétkeit. Tudtam, hogy ha ő nem akarja megvallani a vétkeit, hiába űzöm ki belőle a démont a Jézus nevében, kerül egyet, és még ki se megy innen, már újra benne lesz, erőt vesz rajta. Mert a démonok a bűnökhöz kötődnek. Jogalapjuk van rá.  Aztán azt mondta, hogy meg akarja vallani. Láttam, hogy a démon kötözi, és nem akarja, hogy szabaduljon, de ő akarta. Aztán megvallotta egyenként a bűneit. És mikor az utolsó tudatos bűnt is megvallotta, akkor lezuhant a földre, és láttam, hogy a démonok mennek ki belőle. Az Úr Jézus nevében hirdettem neki a szabadulást. Akkor felkelt és szabad volt az ő szíve. Dicsőség Istennek!
  Aztán hívtak egy kislányhoz. Ott ült egy széken, sírt, kiabált, fogta a fejét: - Megőrülök! Megőrülök! – Kész vagy megvallani a te bűneidet? – Igen! – és elmondta őket sorban. Nem mondhatom el, mert letettük az Úr elé, de sötét démoni erők voltak, a hamis próféta szelleme is. És mikor mind kiment belőle, olyan volt, mint aki álomból ébred. Körülnézett. Mondtam neki: Az Úr Jézusban szabad vagy! – Igen, szabad vagyok! Az Úr Jézus megszabadított engem! 
  Bűnvallás nélkül nincsen szabadulás! Nem szabad megelégedni azzal, ha hirdetik a szabadulást, de nincs megvallva a bűn! Mert csak fordul egyet, és a Sátán megint erőt vesz az emberen. Ezért kell megvallani a bűnöket! Az Úr Jézusnak először. De ha megvallottad és mégis visszatérnek, akkor kérd a testvér segítségét! Ha például újra és újra „felmegy a cukrom”, ideges leszek, akkor a szellemiséggel van a baj. Akkor ezt meg kell vallani, mint bűnt. Nem csak az Úr előtt. Valljátok meg bűneiteket egymásnak és imádkozzatok egymásért, hogy meggyógyuljatok! Jak. 5.16. Az a bűn, amit megvallasz és vérig ellene állsz, az már nem vesz rajtad hatalmat! De ha nem vallod meg, egyre jobban elhatalmasodik rajtad!
  Fiatal voltam, megnősültem. Akkor jött felszínre, hogy milyen nagy bűn van bennem. Addig nem tudtam. Egy olyan mértékű féltékenység volt bennem, majd megőrültem. Szép volt a feleségem, most is szép. A Sátán elkezdett sugdosni dolgokat, és elkezdtem foglalkozni ezekkel. Egyszerűen annyira leszűkült az én gondolatvilágom, éjjel-nappal ez volt az eszemben. Ezt meg kellett vallanom. Már beteges volt. Látom azóta is, hogy ebből nem lehet meggyógyulni. Sok ember öreg már, ősz hajú, és még mindig féltékeny. Ebből nem lehet kiöregedni, mert démoni eredetű! De mikor megvallottam, és könyörögtem az Úrhoz, akkor Ő megszabadított, akkor én egészen vérig megutáltam ezt a bűnt és megszabadultam. Ne kínlódjunk tovább ! Valljuk meg bűneinket és szabaduljunk! Addig nem tud betölteni a Szent Lélek! Az Úrnak a gondolatai nem is jutnak eszedbe, mert elfoglalja szívedet a féltékenység. Vagy az önsajnálat. Mindig arra gondolsz: - Mért vagyok ilyen szerencsétlen, ilyen nyomorult, mért csak velem fordul elő ilyen? Csak maga körül forgolódik. Ez egy megkötözöttség, megszállottság. Meg kell vallani, meg kell utálni!
  Honnan erednek ezek a bűnök, amik megkötnek? Ezékiel próféta 28-ik részében olvasunk Tírus királyáról. Tirus gazdag kikötőváros volt, kereskedelméből meggazdagodott. Királya ezért felfuvalkodott és büszke lett. Mögötte a Sátán állt, mint „fejedelem”, aki cselekvésre késztette a királyt. Ezékiel siratja Tírus emberi fejedelmét felfuvalkodása miatt, de siratja Tirus sátáni „királyát” is, akit Isten szintén meg fog ítélni felfuvalkodásáért. Tirus királya ugyanazt a bűnt követte el, mint a Sátán és ugyanaz lett a végzete… Ezékiel leírja a Sátán szépségét és tökéletességét, ahogy Isten eredetileg teremtette. Oltalmazó kérub volt, angyalfejedelem, akinek szabad bejárása volt a Mennyben Istenhez. De felfuvalkodott a szíve. Amíg ez a tökéletes angyal Isten körül forgolódott, addig szépsége, bölcsessége teljes volt, Isten hegyén állhatott. De ez az angyal, a gyönyörű Esthajnalcsillag, egyik pillanatban hatalmas hibát követett el. Amikor tudatosodott benne szépségének, bölcsességének tökéletessége, akkor az Úrról levette a tekintetét, és magára nézett. Felfuvalkodott a szíve, és maga körül forgolódott. Ez számára a zuhanás kezdete volt, mert Sátánná vált, és levettetett a Mennyből a Földre. Még mindig zuhan, mert a kénköves tóban lesz végső helye. Az ő zuhanása folyamatos. Ezzel a zuhanásával magával rántotta az angyalok egyharmad részét és az embert is. Először Ádám és Éva figyeltek az Úrra, szerették, cselekedték Isten akaratát, körülötte forgolódtak. És csodálatos volt az élet a Paradicsomban. De a Gonosz megszólítja őket: - Nem úgy van az, ahogy Isten mondja, hanem ahogy én mondom. Ha hallgattok rám, olyanok lesztek, mint az Isten! A figyelmüket saját magukra fordítja. Ez a Sátán munkája. Elfordítja az emberek tekintetét Istenről, hogy csak magukat lássák, ők legyenek olyanok, mint az Isten. Ez zuhanás, leépülés. Még mindig zuhan az emberiség. Az ember maga körül forgolódik. Ezt megengedhetem magamnak, erre jogom van, más megengedheti magának, én mért nem – elkezd a saját kívánságai, jogai körül forogni. Ez leépülést jelent. Ha valaki depressziós, nem boldog, nem a körülményei okozzák, hanem a maga körül való forgolódás. A sok miért, az önsajnálat leszűkíti a látókörét, és nem foglalkozik mással, mint a saját nyavalyás, nyomorult állapotával. Lelki beteggé válik az ember, mert maga körül forgolódik. 
  Figyeljük meg Jób életét. Úgy látszik, mintha Jób Isten körül forogna, teljesítené akaratát. De ha jobban megnézzük, mást is látunk. Valóban szeretetből áldozott Jób, vagy féltette az életét, a vagyonát, a gyerekeit? Félelemből és érdekből is lehet szolgálni Istent. Te mért szolgálsz az Úrnak? Szeretetből, mert meghalt érted, megváltott a kárhozattól? Jób feddhetetlen, igaz ember volt – így írja a Biblia. Sátán mégis jött, és kikérte Jóbot. Kérdeztem az Úr Jézust, ha jön a Sátán, engem is így kiadna, mint Jóbot? Miért van az, hogy valakit így kikér? Mint Simon Pétert is. Kikérhet engem is? Mikor kérdeztem az okát, hogy a tanítványokat miért kérte ki a Sátán, megtaláltam azt a helyet. Néhány tanítvány így reagált, mikor egy falu nem fogadta be az Urat: - Uram, kérjünk erre a falura tüzet? Égesse el az Úrnak a tüze ezt a várost? – Nem tudjátok, milyen szellem lakozik bennetek! – válaszolt az Úr. Őt szolgálták, de most meg volt sértve az énjük. – Az Urat szolgáljuk, és bennünket nem fogadnak? Ilyen nagy valakiket? Ennyire semmibe vesznek? Elkezdtek forgolódni maguk körül. Sátán kikérhette, mert jogot formálhatott rájuk. Ha te magad körül forgolódsz, és siránkozol, akkor a Sátán jogot formál rád, és ki fog kérni! Amikor önzetlen szeretetből szolgálod az Urat, akkor fölfelé megy a dolgod. Keressétek Isten országát és az Ő igazságát, és minden más megadatik néktek! De ha magadat nézed, hogyan becsülnek, hogyan fogadnak, tisztelnek-e, akkor lefelé megy a dolgod! De mikor Őt magasztaljuk, Őt dicsérjük, el is felejtem, hogy hogyan vagyok, hogy néznek engem. Akkor Jézusról van szó, nem rólam!
  A Sátán is, amikor saját szépségét, tökéletességét és bölcsességét nézte, zuhanni kezdett! A hívő ember is, ha leveszi tekintetét az Úrról, és maga körül, az énje körül forgolódik, zuhanni kezd! 
  Jób 42 részben forgolódik maga körül. És mindig a miért… „Amitől legjobban féltem, az következett rám!” Hát mért féltél, ha szeretetből szolgáltad az Urat? A tökéletes szeretet kiűzi a félelmet! Jób állapota egészen lesüllyedt. Majd a végén ezt mondja: Ha megöl, mégis bízom Benne! Eddig csak hallottam Rólad, de most már szemeimmel látlak! Jób, már nem magadat nézed? Nem a saját állapotodat? Nem magadra vagy fordulva, már látod az Urat? Ha megölne, akkor is Őt fogod szeretni? És ha te egyet lépsz az Úr felé, Isten kettőt lép feléd! És most szólt hozzá Isten: Imádkozzál a barátaidért! És ő imádkozott. És rögtön: „Azután eltávolította Isten a csapást, miután imádkozott a barátaiért, és kétszeresen visszaadta mindenét, amije volt.” Ha te is az Úr szolgálatával foglalkozol, és az Úr dicsőségét követed, akkor fölfelé megy a dolgod. De ha saját tekintélyedet, a saját helyzetedet keresed, az elismerést és tiszteletet, ha nyalogatod a sebeidet, nem javul a helyzeted. Ha egészen leteszed magad Isten oltárára, ha csak Neki akarsz élni, megszabadulsz! És akkor látod majd az Úr szépségét, és erős leszel Őbenne!         Ámen.